PERUSTUU ANDREA BOCELLIN "LA MUSICA DEL SILENZIO" -TEOKSEEN
Rakas Veronica. Tämä on tarina Amos-nimisestä pojasta,
jonka olen tuntenut koko elämäni.
Amos Bardi.
Miksi Amos?
Koska pidän nimestä.
Viisi minuuttia, herra Bocelli.
Jos olisin saanut itse valita, olisin valinnut sen nimen.
Miksi Bardi?
Se on hyvä toscanalainen nimi.
TOSCANA, SYYSKUU 1958
Kulkee kuin Ferrari.
Tämä uusi dieselmoottori puolittaa polttoainekustannukset.
Kohta rukoilet tällaista.
Polttoainekulu on puolikas mutta ostohinta kaksinkertainen?
No?
Sandro, minulla ei ole varaa siihen.
Signor Sandro! Sieltä soitettiin.
- Se on poika! - Poika? Poika!
- Täytyy mennä! Sain pojan! - Sandro! Entä traktori?
Pidä se!
Poika!
- Luojan kiitos! - Poika tuli!
Poika tuli!
Hän on upea!
Varovasti suurine käsinesi!
Sandro...
Mikä annetaan pojalle nimeksi?
Amos-kiltti, älä itke.
Älä itke, älä.
Tämä itku ei ole normaalia. Hänet pitää viedä lääkäriin.
Edi, lapset itkevät, se on niiden puhetta.
Sitä on kestänyt viisi kuukautta.
Hän haluaa kertoa, että hän on sairas. Äidit tietävät sellaiset asiat.
En kestä kuunnella hänen itkevän noin.
Synnynnäinen bilateraalinen glaukooma.
On todennäköistä, että silmät ovat vaurioituneet.
Pelkäänpä, että ne pitää leikata.
- Silmäleikkaus? - Kyllä.
Näkeekö hän meidät? Hän näyttää näkevän minut.
Rouva Bardi, lapsi näkee äitinsä vaikka silmät kiinni.
Emme tiedä, paljonko hän näkee.
Torinon sairaalassa on osasto, jossa tehdään ihmeitä.
Tarvitseeko poikani ihmeen?
MOLINETTE-SAIRAALA, TORINO
Kauanko tässä vielä kestää? Jo kolme tuntia mennyt.
Valitan, emme osaa sanoa.
KOLME VUOTTA MYÖHEMMIN
Lopeta!
Et saa ottaa sitä pois.
Kokeile tuosta. Nalle tykkää omastaan.
Tiedän, että se ärsyttää. Kärsivällisyyttä, kulta.
Mitä sinä teet?
Tulkaa.
Kiitos.
Poikani rauhoittui ensi kertaa, kun hän kuuli musiikin.
Hänet on leikattu.
Musiikki on ihanaa. Se tuo onnea elämään.
Tule tänne...
Mene.
Happoa silmissä, työ tehtaalla.
Monia leikkauksia.
Ilman musiikkia olisin hullu.
- Kauanko olet täällä? - Toivottavasti ei kauan.
Amos...
Kiitos.
Vanha lato oli ihmemaa. Kaikki siellä kiehtoi minua.
Kosketin kaikkea.
Leikin kaikella.
Siellä olin onnellinen.
Amos!
Amos, nyt syömään!
Mikset vastaa, kun huudan? Missä olit?
- Huoneessani. - Katso silmiin, kun puhut minulle.
Valehtelet! Olen tuhat kertaa kieltänyt menemästä latoon.
Siellä on vaarallista.
Poikasi oli taas ladossa. Sano jotain, Sandro!
Amos, et saa mennä latoon.
Jos olet kiltti, pääset traktorin kyytiin.
Hän myös valehteli.
Se on vakavaa. Sinun pitää aina puhua totta.
- Vaikka se olisikin vaikeaa. - No minä kerron totuuden.
En halua syödä tätä. En pidä siitä.
Amos!
Signor Bardi!
- Pitää mennä töihin. - Olen raatanut koko aamun.
- Ja söit kaksi lusikallista! - Kolme, ja se oli herkullista.
Valitettavasti minun alallani ei ole säännöllisiä työaikoja.
Syöhän nyt.
Minunkaan alallani ei ole säännöllisiä työaikoja.
Amos. Amos! - Oriana.
Amos, Amos!
Oletko ainoa, joka pitää ruuastani? Hyvä poika.
Isä! Koska pääsen traktorin kyytiin?
Isä?
Amos? Amos!
Isä!
- Oriana, mitä tapahtui? - Ei mitään, keittoa vain läikkyi.
Amos, oletko hullu? Ikkunalaudalla on vaarallista!
Olin tosi varovainen.
Lupaa, ettet ikinä enää tee sitä. Syödään Giovanni-sedän luona.
Minä hoidan asian äitisi kanssa.
Sisään.
Siinähän sinä taas olet.
Anteeksi, signor Giovanni. Asia vain on niin,
- että täällä hän syö kunnolla. - Totta kai.
Hän tietää, että huonolla käytöksellä hänestä ei ikinä tule kersanttia.
Korpraali, syö keittosi! Se on määräys!
Minä näytän jotain.
Tiedätkö, mitä tämä on?
Beniamino Gigli.
Hän on nero! Hän on laulanut ympäri maailmaa.
Lauluja, romansseja, oopperoita.
Ooppera-niin kuin operaatio? En pidä niitä.
Lyyrisiä oopperoita, tarinoita joita lauletaan.
Tämä on tarina tytöstä nimeltään Manon.
Hän ei ole sellainen... Hyvä tyttö.
- Onko hän paha tyttö? - Ei paha, mutta hän on pro...
Hän on tyttö, joka tekee sellaista...
No, joka tapauksessa, Beniamino Gigli oli nero.
Kuuntele!
Oikeat miehet eivät tarvitse lakkeja!
Huomenta!
Anteeksi, tohtori.
Olkaa rehellinen. Miltä poikani tulevaisuus näyttää?
Pelastimme sen, minkä voimme.
Toinen silmä on menetetty.
Toisessa on rajallinen toimintakyky.
Hänen kannattaisi varmaan ruveta opettelemaan pistekirjoitusta.
Sokeiden kirjoitusta?
- Huomenta. - Huomenta.
- Tämä on Amos Bardi. - Tervetuloa, Amos.
Lapset, tervehtikää.
Hei, Amos!
Kiitä ja tervehdi takaisin.
En tervehdi, en aio jäädä tänne.
Pojat, välitunnin aika.
Hauska tavata, Amos. Tulehan tänne.
Amos ei ole kuten he. Hän näkee.
Amos.
Kiltti! Älä jätä minua tänne!
- Äiti kiltti! - Sinun pitää jäädä.
Sinun täytyy mennä hänen mukaansa.
Äiti! Äiti!
Sandro?
Ihanaa keittoa!
Tämä on kamalinta mitä olen ikinä nähnyt.
Signora Etmea, en halua tätä keittoa.
Sinä syöt sen. Tiedän, että pidät siitä.
Se on hyvää keittoa, Amos.
Amos...
Ei hätää, minä syön sen. Näetkö sinä jotain?
- Kyllä. - Katsooko hän tänne?
- Ei. - Anna keittosi.
Amos. Oletko hereillä?
- Olen. - Älä sure, vain kolme vuotta jäljellä.
- Mitä haluat olla isona? - Minäkö?
Laulaja. Oopperalaulaja.
- Kuten Franco Corelli. - Osaatko laulaa?
En tiedä. Entä sinä?
Haluaisin olla asianajaja, laittaa roistoja vankilaan.
- Kirje Amosilta. - Miten sen voi lukea?
Se ei ole pistekirjoituksella. Hän käy erityiskoulua,
eikä osaa vielä pistekirjoitusta?
Sitä ei opi neljässä kuukaudessa.
- Joku auttoi häntä. - Mitä siinä lukee?
"Hei, kaikki. Voin hyvin, toivottavasti tekin."
"Täällä on kylmä ja minulla on ikävä. Ruoka on ihan huonoa"
"ja sängyt ovat kovat."
- Voi ressukkaa. - Onneksi hän voi hyvin.
Entä jos tässä lukisi, ettei hän voi hyvin?
Hän on vahva.
- "Mutta joskus täällä on kivaa." - No niin.
Minun poikani ei lannistu pienistä vastoinkäymisistä.
Alareunassa on jotain pistekirjoituksella.
Hänen nimensä.
Saanko tunnustella sitä?
Outoa. Hän tuntuu olevan niin lähellä.
Amos, tule tänne hetkeksi.
- Teinkö jotain väärin, signora? - Ei, et missään nimessä.
Saanko kuunnella ääntäsi?
Laula seuraava säe ihan yksin.
En ole koskaan kuullut mitään vastaavaa.
Hyvät naiset ja herrat: Amos Bardi.
Koko kentän läpi! Vedä!
Maali! Kaunista!
Tilanne on 1-0.
Amos Bardi on maalissa...
Hän lähtee boksista kohti Pardinia, jolle avautuu tilaisuus.
Hän vetää!
Voi luoja!
Amos...
Amos?
- Täällä on pimeää. - Se johtuu tummista laseista.
- Saanko ratsastaa Amosin hevosella? - Et.
- Isä antoi sen minulle. - Voithan antaa veljesi kokeilla.
Vain jos annan luvan.
Amos, maito.
- Onko jotain vialla? - Ei, älä murehdi, kaikki hyvin.
Eikö aurinko ole vielä noussut?
Amos. Oletko tyhmä? Etkö näe aurinkoa?
- Näen minä. - Tule!
Odota!
Äiti, auta! Missä aurinko on?
En ollut nähnyt äidin itkevän.
Hän oli eksyksissä, hän ei ollut enää oma itsensä.
Amos, kerro mitä näet.
- Onko ihan täysin pimeää? - Ei ihan täysin, äiti.
En näe pimeyttä. Sitä on vähän vaikea selittää.
Näen kaiken enkä mitään.
En ymmärrä.
Näen sen, mitä haluan. Näen tämän huoneen, kaapin, sängyt.
Näen sinutkin, äiti. Näen, koska tiedän että olet siinä.
Toistelin itselleni, ettei mikään ollut muuttunut.
Että pärjäisin kuten ennenkin enkä tarvitsisi kenenkään apua.
KESÄ 1971
Lauletaan yhdessä. Aloita sinä, Amos!
- Ei huvita. - Lauletaan "O Sole Mio".
- Ei. - Laula tai vannon Luojan...
Onko Luojaa olemassa?
- Mitä tarkoitat, Amos? - Kunhan kysyin.
Amos, meidän perheessämme ei ole tuollaisia epäilyksiä.
- Jonkun on aloitettava. - Et saisi ajatella sellaisia.
Liian myöhäistä, ajattelin jo.
Kuka tulee mukaan?
- Älä ole typerä! - Mennään.
Amos! Isä kielsi menemästä.
Amos!
- Amos! - Oletko varma, että he menivät mereen?
Kyllä.
Amos!
Katso!
- Tajuatko, mitä olisi voinut tapahtua? - Niin olisi voinut käydä kenelle vain.
Joka on niin typerä että menee myrskyn sekaan.
- Sinä olet ainoa idiootti. - Entäs ne muut?
- En pakottanut heitä mukaan. - En välitä heistä.
Olet poikani ja sinun pitäisi olla fiksumpi kuin muut.
Et tajua, isä. Jos muut hyppäävät esteen yli,
minä hyppään vuoren yli. Muut ratsastavat hevosella, minä tiikerillä.
- Amos... - Jotta olisin kuin muut,
minun on oltava parempi. Arvaa, kuka sen opetti?
Sinä.
- Saanko viedä nuorukaisen mukanani? - Ilman muuta.
Etkö voi kertoa, mihin menemme? En halua törmätä mihinkään.
- Haluatko jäätelöä? - Ei, haluan kotiin.
...olin sokea
mutta nyt näen taas
Hyvä on.
Maestro?
- Vielä muita? - Amos Bardi.
Ole hiljaa ja avaa suusi vasta, kun alat laulaa.
- Setä, päästä minut. - Ole kiltti.
- Amos, mitä ajattelit laulaa? - Laula hänelle "Originella".
- Mutta setä...! - Osaatteko "Originellan"?
Anna mennä, Amos.
Valmista?
Maestro?
- Mitä tapahtui? - Pääsit finaaliin.
Toscanan suurin laulukilpailu. Tuntuuko nyt paremmalta?
Sinulla ei ole mitään mahdollisuutta.
Kiitos, kiitos!
Nuori ystävämme saa paljon tukea.
Kiitos oikein paljon. Onneksi olkoon.
- Hän on hyvä. - Ei yhtä hyvä kuin sinä.
Ja nyt isot aplodit rohkealle nuorelle miehelle,
joka laulaa napolilaisen laulun. Amos Bardi!
Hyvin se menee, älä murehdi.
"O Sole Mio". Omistan tämän Giovanni-sedälle.
Bravo!
- Bravo! - Bravo!
Kiitos oikein paljon!
Nyt juryn puheenjohtaja, maestro Maraviglia,
ilmoittaa päätöksensä. Maestro, olkaa hyvä.
Voittaja on...
Amos Bardi!
Bravo!
Seuraava etappi on San Remo!
San Remo! San Remo!
Olin oikeassa! Kristallipallo tiesi! Voitat vielä San Remossa!
Olen niin ylpeä.
En tiennyt, olivatko naisen kasvot märät kyyneleistä vai hiestä.
Mutta muistan Orianan ja hetken, jolloin päätin tulla laulajaksi.
Amos. Mahtavaa! Tässä on ystäväni Adriano.
Minäkin olen muusikko. Olisi hauska tutustua.
Ilman muuta.
Ylennän sinut korpraaliksi.
Olin kersantti jo kaksi vuotta sitten.
Et voi odottaa minun muistavan ihan kaikkea.
No, ylennän sinut sotamarsalkaksi. Välittömästi.
Nyt on kaikki ajan tasalla.
Mutta tee minulle palvelus. Muutaman viikon päästä
eräs vanha ystäväni, armeijan eversti, menee naimisiin.
Julistan teidät mieheksi ja vaimoksi. KOLMEN KUUKAUDEN KULUTTUA
Voitte suudella morsianta.
- Mitä minä sanoin? - Et olisi voinut antaa parempaa lahjaa.
Mene, Giovanni.
Amos. Mitä nyt? Tule tänne?
Minä petin kaikki!
Giovanni-setä ei ehkä tee sävelkuurosta sotamarsalkkaa.
En ole sävelkuuro, typerys.
Lopettakaa nyt! Istu kunnolla, Amos.
Se on sinun iässäsi aivan normaalia. Poikien ääni muuttuu.
- Osaanko vielä laulaa? - Sitä ei tiedä. Ole kärsivällinen.
Miten voin olla? Se oli elämässäni tärkeintä.
Elämässäsi? Et vielä tiedä, mitä elämä on.
Voit ehkä opetella soittamaan jotain, vaikka pianoa.
Ei. Kaikki sokeat soittavat jotain tai ovat hierojia.
- Mistä olet tuollaisia kuullut? - Antoniolta. Hän haluaa juristiksi.
Hienoa, juristi!
Isä ei halunnut kuulla muusta.
En halunnut tuottaa pettymystä, kirjoittauduin Liceo Classicoon.
Vakuutin itselleni, että oikeustiede oli kohtaloni.
LAJATICON LUKIO 1973
Tytöt ja pojat.
Haluan, että muistatte olevanne tämän maan tuleva eliitti.
Emme siedä kuumapäitä tai vallankumousajatuksia.
Ei lakkoja tai mielenosoituksia.
Täällä Liceo Classicossa me opiskelemme, ei muuta.
Voitte istua.
Aloitamme välittömästi.
Sivu 10, ensimmäinen tehtävä.
Katsotaanpa. Bardi. Bardi?
Minulla ei ole kirjaa.
Hyvä on. Ei...
Itse asiassa se ei ole hyvä.
Tämän ainoan kerran voit lainata jonkun toisen kirjaa.
- Voin lukea. - Sinä!
Ole hiljaa. Bardi, ala puhua.
Bardi. Vai niin.
Haluan, että sinä tai vanhempasi selitätte minulle,
miten sinut on voitu ilmoittaa tähän kouluun.
Selitä, miten sinun tilassasi minä voin olettaa
sinun suorittavan käännöstehtäviä kuin normaali lapsi.
Jos joku lukee sen ääneen, voin kääntää.
Ei, Bardi. Se ei toimi niin.
Kukaan ei lue sinulle.
Tuleva eliitti ei nojaudu toisten apuun.
Puhumme tästä ensi kerralla.
Seuraava tunti on liikuntaa.
Menkää voimistelusaliin. Myös te, Bardi.
- Minä autan sinua. - Kiitos.
Minä otan tavarasi. Nimeni on Adriano.
Et tunne minua, mutta olin Café Margheritassa kun voitit kisan.
- Aivan. - Olet loistava laulaja.
- Olin ennen. - Minä soitan myös kitaraa.
En ikinä unohda sitä avuliasta, vahvaa kättä.
Se oli sydän ystävyyden alku.
Oma huone opiskeluun.
Se on lahja isältäni. Vanha traktorivaja.
Se oli pienenä lempipaikkani.
Piano on lahja sedältäni.
Laula jotain. Joku niistä kauniista lauluistasi.
En enää laula. Soittelen pianoa ja kuuntelen musiikkia.
Mutta kun kuulen oman ääneni, haluan oksentaa.
Laula niin, ettet kuule. Niin minäkin teen, se on hauskaa.
Ei minulle. Laulaminen oli unelmani.
On muitakin tapoja pitää hauskaa.
Vasemmalle, vasemmalle! KOLMEN VUODEN KULUTTUA
Hyvä.
Juuri noin.
Hiljennä vähän.
- Mikä sinun nimesi on? - Amos.
Tule mukaan.
- Tiedätkö André Chénierin? - En.
André Chénier on vallankumousrunoilija joka on rakastunut Maddalenaan...
Istu.
Rakastan sinua kun puhut, mutta vielä enemmän sitä, ettet puhu.
Nyt hän tuli.
Anteeksi, anteeksi.
Luojan kiitos.
Kello on viisi!
Olen saanut tarpeekseni tästä. Joka yö!
Hän vain tuhlaa aikaansa sen hulttion kanssa.
Koulu menee aivan pieleen.
Taisin löytää oikean henkilön hänelle.
Äitisi on vakuuttunut siitä, että olen nero.
Mutta voin kertoa, etten ole. Olen eläkkeellä oleva pankinjohtaja.
Harrastan sienestämistä.
Mikä on huomisen läksy?
Minulla on alakoulun päästötodistus.
Vanhemmillani ei ollut rahaa laittaa minua enää kouluun,
toisin kuin sinulla.
Huomaan, että pidät musiikista.
Oletko panostanut siihen?
En ole kiinnostunut sokeiden töistä.
Hieroja, puhelinkeskus, muusikko.
Se, mitä teet ei ole tärkeää. Se, miten teet sen, on tärkeää.
Istu pöydän ääreen.
"Toisen maailmansodan jälkeen Italia koki talouskriisin..."
"...mutta samaan aikaan Marshall-apu auttoi..."
"...ja siksi he epäonnistuivat..."
Ettore auttoi minua suorittamaan ylioppilastutkinnon.
Jopa Adriano pääsi läpi.
Ettoren ansiosta olisin päässyt opiskelemaan oikeustiedettä.
Sitä minulta odotettiin.
Mutta jostain syystä siinä kävikin toisin.
Jep.
- Mikä bändin nimi on? - Adriamos.
Adriamos?
Hylkäsin unelman oopperalaulajan urasta ja noudatin Adrianon neuvoa.
Lauloin kuuntelematta itseäni. Sain sentään laulaa ja soittaa.
Ehkä sillä voisi myös ansaita.
Ei hassumpaa.
Mutta kun se ei ole oikein mitään.
- Ääni on miellyttävä. - Mutta onko se originaali?
- Mikä teistä on originaalia? - Jotain uutta, jotain erilaista.
Erilaista kuin mikä? Mitkä ovat kriteerinne?
Kuuntelehan, nuori mies.
Minä neuvon: luovu musiikista, etsi oikeita töitä.
On varmasti paljon töitä, jotka tyydyttävät suurta lahjakkuutta.
Kuten hieroja, puhelinkeskus tai pianonvirittäjä?
- Tai Besserwisser, kuten te. - Ulos!
Sinusta ei ikinä tule laulajaa. Ei ikinä!
Umberto, muista sydämesi.
Kiitos, kun toit hänet.
Häntä on miellyttävä katsella. Se ei haittaa.
Oma persoonallisuus ja niin komea.
Sanoit sen jo. Entä äänesi, laulatko yhtään?
- Vähän. - Anna tulla.
Laula "Diavolo e Angelo". Se on oma laulumme.
Kunpa olisin 20 vuotta nuorempi.
Vaikka olisit 20 vuotta nuorempi, olisit silti ruma.
Hän voisi pitää minua kauniina, olen kaunis sisältä.
Haloo!
Voitko laulaa jotain, joka ei kuulosta hautajaislaululta?
- Kuten mitä? - Rokkia, senkin paska.
- Sellaista, mikä ei uneta. - Valitan, ei käy. Baarin säännöt.
Tyypillinen luuserimuusikko.
Omahyväinen.
Olen pahoillani. Minä hoidan tämän.
- Ei! Hän on mahtava. - Hän on oikeassa.
Alice. Alice, mene! Laula minulle, on syntymäpäiväni.
Ihan totta! Alice! Alice! Alice!
Kyllä se onnistuu.
Bravi!
Liittykää seuraamme.
Jojo, saako hän istua tähän? Kiitos.
Hei, minä olen Elena.
Kiitos lahjasta, se oli aivan upea.
- En antanut lahjaa. - Annoitpas. Lauloit minulle.
- Sait minut itkemään. - Syntymäpäivänäsi.
Ei hätää. Pidin siitä kovasti.
- Mitä muuta teet kuin istut täällä? - Olen yhä koulussa.
Se on kuin vankila. Haluan päästä vapaaksi.
Niin. Vapaus on...
Ihanaa.
Voittaa se vankilassa olon.
- Aivan. - Anteeksi, minä...
- Puhun ihan sekavia. - Ei, olet hauska.
- Niinkö? - Kyllä.
Voisimme tavata uudestaan, voin taas puhua typeriä.
Anna käsi.
Tämä on minun lahjani.
- Mikä sinua vaivaa tänään? - Tarvitsen tauon.
Taasko? Kolmas tauko tänään.
Soita hänelle. En jaksa tätä. Anna se käsi.
Älä suttaa sitä. En ole pessyt käsiäni päiväkausiin.
- Mitä minä sanoisin? - En tiedä.
Sano, että soitit puhuaksesi lisää pötyä. Sano vain jotain.
Se on kuitenkin ihan typerää. Ole hyvä.
- Haluatko puhua yksin? - Ei.
- Työpaja. - Työpaja?
- Hän antoi väärän numeron. - Tytöt tekevät sellaista.
- Jos eivät halua nähdä uudestaan. - Antaa olla.
Amos?
Elena.
- Onpa hauska nähdä sinua. - Samoin.
- Saanko kysyä jotain? - Totta kai.
Miksi annoit väärän numeron?
- Se oli ihan oikea, muttet soittanut. - Soitin kyllä.
Mutta se oli joku työpaja.
En halunnut antaa kotinumeroani.
Sait sisareni työpaikan numeron.
- Hän ei kertonut, että soitit. - En jättänyt viestiä.
- Miksi juuri sisaresi? - Hän tekee koruja.
Kun koulu loppuu, menen hänelle töihin.
En pääse yliopistoon, voin sillä välin opetella ammatin.
"Sillä välin" tarkoittaa, että odottaa jotain muuta.
Oletpas sinä tarkka.
Jokainen sana on tärkeä.
Ehkä olet oikeassa.
Minä odotan jotain muuta. En vain vielä tiedä mitä.
Luulin, ettet halunnut tavata, mutta sinä soititkin.
Ajattelin: "Olenpa tyhmä, luulin että hän pitää minusta, mutta..."
Mutta sen sijaan pidänkin sinusta kovasti.
Minä pidän sinusta enemmän kuin paljon.
Bravo!
Amos.
Signor Vanini on kuuluisa oopperakriitikko.
Hän kirjoittaa arvostettuihin lehtiin.
Kerroin, miten suosittu olet
ja pyysin häntä kuuntelemaan sinua.
- Tämä on kunnia, signor Vanini. - Mitä voisin sanoa? Onneksi olkoon.
Puhukaa rehellisesti.
Haluatteko kuulla, mitä mieltä olen?
- En tiedä, osaanko. - Olkaa hyvä.
No... En usko,
että teillä on mitään lahjoja laulaa oopperaa.
Ei edes huonoimpia teoksia.
Äänestänne puuttuu leveyttä, voimaa, väriä ja kaikkea muutakin.
Kiitos rehellisyydestänne. Ette kertonut minulle mitään uutta.
Anteeksi, työt kutsuvat.
Jos olemme näin rehellisiä,
saanko kysyä jotain?
Miten hän voisi esiintyä lavalla tuon ongelmansa kanssa?
Hän ei näe orkesteria, lavasteita
eikä kapellimestaria.
- Tiedättekö, mitä luulen? - Mitä?
Ette tiedä mitään laulamisesta. Olette kateellinen ja tietämätön.
Veljenpojallani on upea ääni.
- Olet tänään surullinen. - En ole.
Et ole onnellinen.
Tunnen sen. Sinä esität.
- Joskus tuntuu, että kyllästytän sinua. - Et koskaan.
Pidän siitä, ettet koskaan sano mitään hyödytöntä.
Pidän siitä, ettet kysy mistä tiedän että olet kaunis.
Tai millaisena sinut kuvittelen.
Haluan olla arvoituksellinen.
Et tiedä, miltä näytän.
- Se tekee minusta itsevarman. - Tiedän tarkkaan, miltä näytät.
Etkä tiedä. Mistä tietäisit?
Tunnen, kun ilma virtaa keuhkoihisi, kun olet innostunut.
Silmäluomesi värähtelevät, kun jokin hämmästyttää.
Ja se, miten puret huultasi...
Juuri tästä.
Vain yhdeltä puolelta.
- Kukaan ei ole ennen puhunut noin. - Niitä ei näe silmillä.
Sanoit, että olen surullinen.
Mitä sinä mietit?
Haluan muutosta. Haluan olla vakavampi.
Haluan valmistua mahdollisimman pian.
Vakava ihminen ei laula pianobaarissa tyttöjen keskellä.
Kun valmistun juristiksi, lopetan pianonsoiton.
Mutta ei ihan vielä. En halua olla vanhempieni varassa.
Älä ole huolissasi.
Arvaa mitä?
Olen tainnut löytää sen, mitä olen koko elämäni etsinyt.
Varo askelmaa.
Halusin remontoida tämän sinulle, kun asetut työhösi ja löydät vaimon.
Ei tässä hätää, isä.
Miksi sinun pitää aina tehdä kaikki omalla tavallasi?
En tuota pettymystä, vaikka teenkin kaiken omalla tavallani.
No...
Haluatko, että lähden?
Amos!
Siitä on aikaa!
- Kiitos kun tulit, Ettore. - No?
Montako tenttiä on jäänyt väliin?
Kaikki. Meillä on melkoinen vuori kiivettävänä.
Aletaan kiivetä.
Tämä tyttökö? Ei.
- Laitatko sinäkin sitten tuon viitan? - Totta kai.
Se on ainoa syy, miksi haluan valmistua.
VALMISTUJAISET, KESÄKUU 1984
Onneksi olkoon, poikani!
Piano on nyt viritetty.
- Joko nyt? - Kyllä.
Anteeksi, että nukuin.
Olen päivät oikeudessa ja soitan illat, uni jää vähiin.
Haluatko kokeilla?
Kyllä.
Anteeksi kun sanon: kuulin sinun laulavan.
Halusin vain sanoa, että sinulla on lahjoja.
Näin sinut pari vuotta sitten vaimoni kanssa.
Kiitos.
Miksi laulat yhä tässä murjussa? Sinun pitäisi laulaa oopperassa.
Menetin ääneni pari vuotta sitten. Se ei koskaan tullut entiselleen.
Nyt nuottien löytäminen on todella vaikeaa.
Sinun äänesi on todella kaunis.
Sitä pitää vaalia. Sinä tuhoat sen.
Niinkö?
Tunnen hyvän laulunopettajan.
Hän opettaa suuruuksia, kuten Franco Corellia.
- Franco Corelli? - Viritän hänenkin pianoaan.
Hän on maestro Suarez Infiesta.
Hän on espanjalainen, asuu täällä. Voin esitellä teidät.
Jos haluat.
Oletko valmis tekemään musiikista
ainoan syysi elää?
Jos olet valmis uhraamaan paljon, voin opettaa sinua
ja sinusta voi tulla suuri tenori.
Mitä minun pitää tehdä?
Millaista elämää elät, poikaseni?
- Mitä tarkoitatte, maestro? - Moneltako heräät aamulla?
Riippuu siitä, moneltako menin nukkumaan.
Ei, ei, ei.
Sängyssä pitää olla tasan kello 22.
Herätys tasan kello seitsemän.
- Minun täytyy tehdä töitä. - Iltatöitä?
Soitan pianobaarissa.
No...
Tänään on viimeinen iltasi.
- Juotko sinä? - Isäni tekee hyvää viiniä.
Hyvä.
Voit tuoda minulle pullollisen.
- Älä vain sano, että poltat. - Ei. En.
Teet sentään jotain oikein.
Montako tuntia päivässä harjoitat ääntäsi?
Juuri nyt en yhtään.
Mutta huomisesta lähtien omistan monia tunteja...
Ei. Vasta kun olet oppinut käyttämään ääntäsi oikein,
saat taas laulaa. Älä edes harjoittele. Ei mitään.
Puhutko paljon?
Kun kysyt aikaa, montako sanaa käytät?
Kysyn: "Paljonko mahtaa..."
Liian monta sanaa!
Ole hiljaa! Älä puhu!
Keskipäivä, kaksi, mitä väliä sillä on!
Hiljaisuus.
Hiljaisuus on tärkeintä
ja vaikeinta oppia.
Onko sinulla tyttöystävää?
- On. - Hyvä. Jos hän vain kestää
sen tylsän ja ärsyttävän ihmisen, joka sinusta opetuksessani tulee.
Oletko valmis?
Odota. Seis, seis.
Äänesi on piilossa.
Kas näin.
Jos teen näin...
Ulos tulee paljon ilmaa, mutta mitään ei tapahdu. Mutta näin...
Nojaa siihen!
Seis.
Et saa tukea...
PUOLI VUOTTA MYÖHEMMIN
Hengitä syvään.
En tunne mitään. Ei tunnu.
Minun käteni pitää liikkua.
Ulos ja sisään. Joka kerta kun hengität.
Skaaloja.
Tässä.
No niin.
Tämä on sujunut hyvin.
Oikein hyvin, jopa.
Äänesi ei vielä ole täysin kypsynyt.
Mutta tähän mennessä
tulokset ovat olleet...
- Erinomaisia. - Mieheni on odottanut tätä kauan.
Näin kävi, koska halusimme sitä.
- Eikö tämä kiellettyä? - Tänään juomme tulevaisuudellesi.
- Kiitos, maestro. - Ei, ei.
Kiitos kuuluu sinulle. Minulla on pieni lahja sinulle.
Ystävälläni on äänitysstudio Modenassa.
Pyysin häntä nauhoittamaan ääntäsi muistoksi työstämme.
Matkustamme sinne yhdessä, jos haluat.
- Kiitos taas, maestro. - No, kiitos.
Ja vielä yksi asia,
jonka haluan sanoa.
Kuule, poika...
Ennen esitystään laulajat
viettävät aikaa aivan täydellisessä hiljaisuudessa.
Se on vaikea saavuttaa.
Mutta kun on oppinut, ettei tarvitse sanoja,
tunnet oman hengityksesi äänen.
Lihastesi liikkeet.
Jopa yhden ainoan hiuksen liikahduksen tuulenvireessä.
Sinulla...
Sinulla on suuri etu.
Tunnet jo äänet. Ne ohjaavat askeleitasi.
Mutta hiljaisuuden musiikki
on oppaasi sisimpääsi.
Kun löydät sen,
voit ilmaista sitä,
laulun kauniilla täydellisyydellä.
Samuel Trani. Hieno ääni, herra Bardi.
Maestro. Valitan, täytyy mennä.
Maestro, saanko halata?
Totta kai saat halata.
Minulla on sinulle yllätys. Sanoin äidille, että olen Alicen luona.
Ja Alice sanoi, että hän on yötä luonani.
Mutta hän onkin poikaystävänsä luona.
Mitä se tarkoittaa?
- Entä jos he soittavat toisilleen? - Eivät he soita.
He eivät halua tietää, että valehtelimme.
- Äitisi. - Ei voi olla.
Amos Bardi.
Aivan, tapasimme studiossa.
Samuel Trani. Muistan kyllä.
Zucchero Fornaciari?
Ihanko totta?
Kyllä! Kiitos!
- Mitä nyt? - Zucchero haluaa laulaa kanssani.
- Hänen agenttinsa oli studiossa. - Se rocktähti Zucchero?
Miksi? Sinähän olet oopperalaulaja.
Se on kokeilu. Rocktähti ja oopperalaulaja yhdessä.
Hän mainitsi Pavarottin, joka laulaa hänen kanssaan USA:ssa.
- Mutta hän haluaa tilalle minut. - Korvaatko Pavarottin?
En tiedä, ehkä minun pitää laulaa molempien kanssa.
- En oikein pystynyt keskittymään. - Sehän on mahtavaa.
Niin on, mahtavaa!
Mitä nyt?
Maestro on puristi. Jos alan laulaa rockmusiikkia...
Pavarottikin laulaa.
Pavarotti on Pavarotti.
Hänen ei tarvitse todistaa mitään.
Zucchero?
Pavarotti?
- Maestro, jos ette pidä siitä... - Amos, Amos.
Mene! Mene ihmeessä.
Vieläkö sinä siinä olet?
- Saanko laulaa Zuccheron kanssa? - Totta kai.
Zucchero on hyvä laulaja. Hyvä musiikki on aina hyvää.
Pavarotti on hyvä laulaja, ja Samuel Trani, jonka kanssa puhuit,
on ärsyttävä, mutta hyvä agentti.
Anteeksi, mutta mistä tiesitte että Samuel Trani soitti?
- Sinä sanoit niin. - En kertonut.
Etkö? No...
Ehkä keksin sen itse.
Amos. Mene ihmeessä.
Hän on paikalla. Istukaa. Ilmoitan, hänelle että tulitte.
Kiitos.
Hyvä kun tulimme. Nämä ihmiset ovat kiireisiä.
Heidät pitää ahdistaa nurkkaan.
Kiitos, isä. Kiitos kaikesta avusta.
Amos.
Anteeksi, että saitte odottaa niin kauan.
Hauska tavata. Samoin kuin teidät.
- On hauska tavata teidätkin. - Olen lähdössä.
Meiltä on tulossa uusi levy, en ehdi mitään muuta nyt.
Mutta Pavarotti oli innoissaan, joten hoidan teidät kiertueelle.
Valitettavasti kone odottaa.
Kiitos.
Kyllä se järjestyy.
- Samuel soitti, hän puhui Pavarottille. - Niinkö?
Hän ei uskonut, että olen pianobaarin laulaja.
Hän sanoi: "Kyllä minä tunnistan oikean tenorin."
- Mitä hän sanoi sitten? - Hän sanoi: "Tuo poika korvaa minut."
Voi jestas!
Mutta en voi sitoutua mihinkään muuhun.
Otan Pavarottin paikan Zuccheron kiertueella.
Soitan Giovanni-sedälle.
Et ole mikään tuntematon baarilaulaja, kuten Samuel sanoi.
Sanon niin Pavarottille.
Nyt voisimme kai ruveta miettimään päivää
jolloin häät pidetään?
27. heinäkuuta.
Kaiken innostuksen jälkeen vallitsi huumaava hiljaisuus.
Ei edes musiikin hiljaisuus,
vaan kidutuksen.
Ensimmäisen puhelun jälkeen Samuel katosi kuukausiksi.
Amos! Koska menet San Remoon?
Signor Samuel Trani?
Hänen piti tulla takaisin Amerikasta kaksi viikkoa sitten.
Ei ole toimistolla?
Ei, hän ei ole soittanut takaisin.
Kyllä, hänellä on numeroni.
De Bartolomeit tuovat kolme lastaan, eli meitä on 150.
Onko se liian monta?
Liian monta? Minulle käy se, mitä haluat.
- Mitä sinä haluat? - En ehdi haluta mitään.
Minun pitää hankkia töitä. Lopetin pianobaarissa opiskellakseni.
Olemme tehneet suuria päätöksiä.
Pavarotti ja Samuel ovat poissa, olen taas isäni rahojen varassa.
Ymmärrätkö?
Etkö halua enää naimisiin?
Kaikki on valmista, etkä enää halua naimisiin.
Kuule...
Älä itke.
Kaikki järjestyy.
SYYSKUU 1989
Soitetaanko hänelle?
Minä soitan.
Etkö voinut ripittäytyä eilen? Miksi nyt? Kaikki odottavat.
- Tein syntiä eilen. - Mitä?
- Näin unta Kim Basingerista. - Kim Basingerista?
Se ei ole synti.
- Miltä tuntuu? - Hyvältä.
Joskus tuntuu vain, että naimisiin menee joku muu.
Elena. Ota tämä sormus
merkiksi rakkaudestani ja uskollisuudestani.
Isän, pojan ja Pyhän hengen nimeen.
Amos, ota vastaan tämä sormus...
Saanko Samuel Tranille.
Hän ei ole paikalla, herra Bardi.
Mitä yritätte sanoa? Että lopettaisin soittamisen?
Herra Trani ilmoitti, että otamme kyllä yhteyttä.
- Entä kiertue. - Eikö hän ole kertonut?
Pyydän anteeksi. Herra Pavarotti onkin saatavilla kiertueelle,
joten emme tarvitse korvaajaa.
KAKSI VUOTTA MYÖHEMMIN
Mukavaa päivää, kulta.
Tulen illalla vähän myöhemmin, vien Alicen lääkäriin.
Tiesitkö, että hän on raskaana?
Kuulitko? Alice on raskaana.
Eikö sinulla ole mitään sanottavaa?
Ei taas tuota hiljaisuutta.
Sinulla ei ole esityksiä eikä koelauluja.
Sinun ei tarvitse laulaa, mitä tuo hyödyttää?
Anteeksi.
No, Alice kuitenkin on raskaana.
Hei, Amos.
Onko kaikki hyvin?
Maestro, tulin kiittämään teitä.
Hiljaisuus tekee hyvää äänelleni
ja vielä parempaa sielulleni.
Tarvitsen sitä juuri nyt.
Puhuessa tulee usein sanottua tyhmiä eikä saa sanottua tärkeitä asioita.
Mutta...
Nyt ei ehkä ole hiljaisuuden aika. Kerro.
Mikä hätänä?
Meidän täytyy keskeyttää tunnit.
Minulla ei ole tuloja enkä voi olla taakaksi perheelleni.
Vaimoni...
Vaimoni haluaa lapsen.
Hän ei sano sitä suoraan, mutta vihjaa siihen koko ajan.
Meillä oli vaikeuksia nuorena.
Mutta aurinko paistaa aina myrskyn jälkeen.
Ole luottavainen, Amos. Luota vain.
Tiedän, että olet siellä.
Miten voin tehdä sinut onnelliseksi?
- Haloo? - Onko herra Bardi? Tämä on tärkeää.
- Amos, se on sinulle. - En nyt voi.
Amos.
Hei, Amos. Täällä Zucchero Fornaciari.
Minulla on konsertti viikon päästä.
Haluan, että laulat kanssani.
Elena.
Me teimme sen! Se onnistui!
31. TOUKOKUUTA 1993
Hyvät naiset ja herrat...
Amos?
Amos, muistan että suutuin sinulle usein.
Sanoin sinua aina idiootiksi.
Ja katso, mihin olet yltänyt.
Olen ylpeä sinusta, poikani.
Pyydän, että annat minulle anteeksi.
Tällainen minä olen.
Ehkä en ole ollut hyvä isä sinulle.
Älä vastaa, tuhoat äänesi.
- Enchanté. - Iltaa.
Amos, nyt on aika.
Älä mieti vertailua Pavarottiin. Yleisö ei vertaa.
Mennään.
Amos Bardi!
Olit aivan mahtava! Upea! Olen niin ylpeä sinusta.
Sinä teit sen!
Mahtavaa!
- Sisään. - Saanko nimikirjoituksen?
Mihin sinä menet?
Katsomaan kuuta.
- Pysähtyykö tämä San Remossa? - Kyllä.
Hyvä on.
Herra Bardi? Saanko nimikirjoituksen?
Kiitos.
Seuraavana Pisa.
Elena. Nukutko sinä?
En.
Mitä nyt?
Emme ole kaukana kotoa.
Voisimme tehdä jotain hullua.
Noustaan junasta.
Luovutaan kaikesta!
Ei mietitä laulujuhlia eikä menestystä.
Mennään kotiin ja jatketaan tavallista elämäämme.
Haluatko tosiaan hukata elämäsi tilaisuuden?
Kaikki italialaiset laulajat haluaisivat olla sinä juuri nyt.
Oletko varma?
Rakas Veronica, rakkaat lapseni.
Jokainen elämä on hieno tarina, joka ansaitsee tulla kerrotuksi.
Jokainen elämä on taideteos. Jos ei tunnu siltä,
riittää ehkä, että valaisee huoneen, jossa tarina on.
Salaisuus on siinä, että jaksaa vain luottaa.
Ja luottaa Luojan suunnitelmaan.
Jos kuuntelet, kuulet, että jokainen elämä kertoo rakkaudesta.
Rakkaus on avain kaikkeen.
Se pyörittää maailmaa.
Rakkaus on salainen energia jokaisessa laulamassani sävelessä.
Älä unohda, ettei elämässä ole sattumia.
Se on röyhkeiden ihmisten luoma illuusio,
jotta maailman totuus voidaan uhrata järjen alttarille.